19 miljonit teie vastu, sir. 20 miljonit naela.
20. Pakkumine 20 miljonile.
21 miljonit. Taga vahekäigus.
On üks Rembrandti maal.
Selle nimeks on "Torm Galilei merel"
ja ta on ise selle peal.
Vana Rembrandt, ise maali peal.
Ta on seal, otse keset tormi, vaatab otse sulle silma.
Aga te ei näe teda.
Te ei näe teda sel põhjusel, kuna see maal on varastatud.
Paljud maalid on ära varastatud. Need on endiselt kadunud.
"Lõvide uhkus" mu vasakul käel. Tänan.
Alustame pakkumist 1000 ginist.
Vanasti võis igaüks maali varastada.
Relva polnud vajagi.
Oli vaja toorest jõudu ja julgust.
Ja sellest
piisaski.
Enam mitte. Need päevad on möödanik.
Äri ei saa lubada selliseid kaotusi.
Meil on protseduurireeglid, ettevaatusabinõud ja turvameetmed.
Meil on nüüd tegutsemisplaan.
Kottide läbiotsimine, magnetalarmid ja vaiksed skännerid.
Röntgeniaparaadid ja kaamerad.
Meil on ka õppused. Ja esimene asi, mida õpetatakse...
Ärge mängige kangelast.
See on rööv!
Ükski kunstiteos pole väärt inimelu.
See on mõistlik nõuanne. Ükski kunstiteos pole väärt inimelu.
Aga kui midagi peaks siiski juhtuma,
peame me võtma kõige väärtuslikuma eseme
või esemed ja toimetama need turvalisse kohta.
Need tuleb lasta pilust aeglukuga hoiukambrisse.
See ongi kõik, mida teha saaks.
Tulge ja nautige oksjonit.
Tahad inimesed sisse lasta, kui tahad, et nad teeks pakkumisi
ja kui sa tahad show tähte müüa 25 miljoni naela eest,
siis tahad kohe kindlasti, et nad pakuks.
650 000 naela.
Müüdud nr. 88-le. Palju õnne, madam.
Daamid ja härrad,
nüüd teeme väikese pausi.
Kui me uuesti koguneme, viib meie vanemoksjonipidaja Francis Lemaitre
läbi oksjoni Goya teosele "Nõiad õhus".
Suur aitäh teile.
Teavitame politseid suurematest müükidest
ja meil on ka pool tosinat endist ukraina merejalaväelast
maja taga bussis, kui midagi juhtuks. Või nii nad vähemalt räägivad.
Simon, kas tuled? Ma alustan.
KAOTASID
Jah.
Hakkab peale.
Juhtub see, et kui meie täiustame end, teevad sama ka kurikaelad.
Nad ei tule enam niisama kohale.
Meil on abinõud, neil on plaanid.
Nad uurivad, teevad luuret.
Infot kaamerate ja skännerite kohta
ja endiste ukraina merejalaväelaste kohta, aga mõned asjad ei muutu.
Endiselt on vaja toorest jõudu ja julgust.
Tere päevast, daamid ja härrad ja tere tulemast Delancy oksjonimajja.
Meil on suur au panna müügile Francisco de Goya imeline töö
"Nõiad õhus".
Goya, kaasaegse kunsti isa ja esimene suur inimmeelte maalija.
Alustame pakkumist 5 miljonist naelast.
Tänan, sir. 5 miljonit naela. Avapakkumine.
5,5 miljonit. 6 miljonit.
Keskel pakutakse 10 miljonit.
11 miljonit vahekäigus.
12 miljonit. 13 miljonit.
17 miljonit. Tänan, sir. 18 miljonit.
19 miljonit. Ei vea. 20?
21 miljonit naela. Kiiret pole.
22 miljonit. Tänan.
Pakkuja telefonil. 26 miljonit. 26 telefonitsi.
27 daamilt vahekäigus.
Väike? - Väike. - 27,5 miljonit olen nõus vastu võtma.
Viimane võimalus. Haamer langeb.
Müün selle 27 miljoni 500 000 naela eest.
Müüdud. Kaart number 104.
Pikali! Pikali!
Gaas. Gaas!
Kõik välja!
Kõik majast välja! Liigutage!
Gaasirünnak.
Gaasirünnak, gaasirünnak.
Palun tähelepanu, tähelepanu.
Palun evakueeruge hoonest.
Palun ärge kasutage lifte.
Liikuge lähima väljapääsuni.
Kui see siis viimaks vältimatult juhtub
on oluline mitte paanitseda.
Las väljaõpe võtab võimust.
Kui olud lubavad,
pidage meeles, ainult siis,
juhtumi korral
või olukorras peame võimalusel eemaldama
kõige väärtuslikumad esemed ja toimetama need turvalisse kohta.
Ära liiguta.
Eemale.
Pea meeles, ei tohi kangelast mängida.
Pane see maha.
Ükski kunstiteos pole väärt inimelu.
Ei, ei, ei...
Ära tee.
Kuradi idikas!
Riz, läksime.
TRANSS
Tere päevast, õde.
Kuidas te end tunnete?
Hästi.
Olete jalul olnud?
Jalutanud? - Jah. Jalutanud ja kõike.
Kas teate, kes te olete?
Jah, ma arvan küll.
Mida arvate kojuminekust?
Väga tore! Liigume siis edasi.
Tänan.
No minge persse!
Kurat küll.
Ideaalne alasti figuur
Halloo?
Simon. Franck tahab sinuga kohtuda.
Kus see on?
Ma ei tea. Anna andeks, Franck.
Sina pidid selle võtma. Panid selle kuhugi ära.
Jah, ju vist. Tean, et ma... - Võtsid siis või mitte?
Ma ei mäleta! Sain kolaka vastu pead!
Seda sa mäletad?
Jah, kuradima suur arm peas tuletab seda mulle meelde, eks ole?
Mida sa siis ootasid?
Ründasid mind. Mul oli püss.
Simon, plaan oli lihtne.
Sa pidid lihtsalt võtma maali ja tooma selle minu kätte.
Ma tean, ma...
Kus see siis on?
Ma ei tea, ma ei mäleta. Ma ei mäleta.
Mul on kahju, aga ma ei mäleta.
Franck!
Mälukaotus, jura. Kõik teavad, et mälukaotus on jura.
Ei ole.
See ei toimi.
Mis mõttes? - Ta ei mäleta.
Kuidas sa selle peale tulid?
Vaata teda. Iga mees, kes teadnuks, oleks meile nüüdseks juba rääkinud.
Tead, mida?
Ma peaks su maha lööma.
Miks sa seda siis ei tee?
Vii töö lõpule, päästa mind piinadest.
Ja seepeale
otsi ise oma kuradi maal üles.
Riz.
Anna talle süüa.
Tervikuna on ta aju korras. Väiksemas ulatuses, kes teab?
Ma ütlen, et me ei tea. Mälestused võivad taastuda või mitte.
Pole muud teha kui oodata.
Kas midagi teha ei anna? - Mälu osas, ei. Ainult aeg.
Mingisugust ravimit?
Mälukaotuse vastu pole rohtu.
Mingit muud teraapiat?
Vali üks välja.
Hüpnoos?
Ta ütles, et see võib toimida.
Mida ma talle ütlen? Varastasin maali ja kaotasin ära?
Mõtled midagi välja. - Aga kui see ei toimi?
Ei toimi?
Simon...
Ei toimi?!
Olgu, olgu.
See.
Miks tema? - Ma ei tea. Mulle meeldib see nimi.
Hea küll.
Jalutad üle lageda platsi.
Just selline koht, mis oleks sind varem paanikasse ajanud.
Oled Canaverali neemel, missioonikeskuse ülem.
Rakett on stardivalmis ja kuigi sa oled elevil ei lase sa seda raketti enneaegselt teele.
Nüüd sa jälgid,
kuidas see ämblik lahkub oma võrgust
ja roomab aeglaselt üle põranda otse sinu poole.
Sinu ja maapinna vahel on 10 000 meetrit õhku
ja nende ideaalselt töötavate lennukimootorite heli
täidab sind rahuga, sest sa tead
et sa ei ole näljane
ning et see stress ja üksinduse tunne
ja sa näed üle muru, kuidas see pall auku kaob.
Olgu, mu nimi pole Simon Newton.
Mu nimi on David Maxwell.
Ma ei leia oma autovõtmeid.
Palun jäta järele. Ära löö selle pihta. Ütle oma nimi.
Olgu.
Mu nimi on David Maxwell. - Jah, korras.
Tõsiselt, kui ma räägin liiga palju?
Siis äratame su üles.
Hr. Maxwell?
- Mina. Vabandust.
Kas midagi on halvasti?
Muidugi mitte.
Ma olen Elizabeth Lamb. - Ma olen... hr. Maxwell.
Palun.
Olgu.
Soovite oma autovõtmed üles leida?
Jah.
Need on siinsamas.
Oleks see nii. - Riputage jakk nagisse.
Võtke istet.
On teid varem hüpnotiseeritud?
Ei. Ma...
Ei. Vähemalt ma ei mäleta, et oleks.
Olete ilmselt mõnda aega mõelnud, kuhu te need võtmed panna võisite?
Olen kõike proovinud. Põrkan ikka vastu seina.
Muidugi. Niisiis ma ei taha, et te täna pingutaksite.
Tahan, et... te istuks mugavalt.
Sulgege silmad.
Me alustame.
Mõelge millelegi muule.
Kellelegi, kes seda teie eest teha võiks.
Mõni teine mees.
Teie moodi, aga mitte teie.
Keskenduge temale. Las tema võtab üle.
Kas ta on seal?
Jah. - Kas ta on juba hüpnoosi all?
Kas ütlete mulle ta nime?
Simon.
Simon Newton.
Too ta sealt ära. - Ei-ei.
Simon. Tere tulemast meie sessioonile.
Tänan. Siin on väga mõnus olla.
Tahan, et sa lõdvestuksid, Simon.
Mulle meeldib su hääl.
Su meeled hakkavad nüüd tööle.
Mõtle nende võtmete peale.
Sa tunned neid oma peos.
Ja sa näed värvi.
Sinine.
Need on sinise võtmehoidja küljes.
Su aju hakkab mõtlema viimasele korrale, kui neid mäletad.
Ma püüan kõndida ja need on mul taskus.
Kujutle neid oma taskus
täpselt nii nagu need olid, enne kui need taskust võtsid
ja kuhugi asetasid.
Turvalisse kohta
kust saaksid õige hetke saabudes need kergesti kätte.
Kus sa ütlesid need olevat?
Riidekapis.
Mis on riidekapis, Simon?
See...
Palun vabandust.
Kas ma olin hüpnotiseeritud?
Ei, olid leidmas oma autovõtmeid.
Lase mind sinna.
Vabandust. Mõtlesin maalist.
Tema muudkui korrutas "võtmed".
Ongi kõik, seda pole võimalik teha.
Tüdruk sai ta nime kätte 30 sekundiga.
Ja ta leidis autovõtmed.
Mis iganes ta peas on, ta leiab selle.
Mida ma ütlema peaksin, et kaotasin jälle võtmed ära?
Nutikas poiss. Sina selle jama tekitasid nüüd mõtled, kuidas me sellest pääseks.
Ja vaata, et asi toimiks.
Oksjonikangelase seisund kriitiline
Hei! Kuradi jalakäijad!
St. Pancras, palun.
Politsei küsitleb oksjonibossi
Maali osas niidiotsi ei ole
Mõtled ilmselt, et ma jälitan sind.
Ei, lihtsalt et sead ennast tohutu pinge alla.
Kui aus olla, siis ma ei tulnud siia oma võtmeid otsima. Leidsin üles, aitäh.
Ma otsin midagi veidi
isiklikumat. Ja...
ma ei saa öelda, mis see on.
See pole porno. Ma kinnitan.
Ma pean väga selle asja üles leidma.
Hüpnoos on ideaalne tööriist. Ma ei peagi teadma, mis see on.
Sule palun silmad ja kujutle, et sa oled liftis.
Suur lift sametseinte ja paksu põrandavaibaga.
Kui uksed sulguvad muutuvad su silmalaud raskemaks.
KAS SA OLED HÄDAS?
Kui su silmad muutuvad raskemaks ja lift liigub üha allapoole
saad sa aru, et see on lõdvestumislift.
KAS NAD KUULAVAD PEALT?
Nüüd oled kolmandal korrusel, liigud allapoole
ja sa võiksid väljuda, aga tahad edasi minna, sügavamale.
Sügavamale.
MITU TÜKKI?
Sügavamale lõdvestusse.
Ja sul on tunne, et võib-olla sa ei tahagi enam sealt välja tulla.
Siin on nii turvaline.
Nii mugav.
Nii vaba.
Ma ei taha enam Simoniga rääkida. Tahan rääkida nendega, kes pealt kuulavad.
Nendega, kes talle haiget tegid.
Oi, perse.
MA SAAN SIND AIDATA.
Kas tunned end turvaliselt?
Turvaliselt? - Jah.
Ma ei usu, et sa mulle haiget teed.
Sul on õigus. Absoluutselt.
See oleks ebaloogiline.
Aga ometi oleme me sellised, kas pole?
Oleme kõik aegajalt lollid. Irratsionaalsed.
Arvan, et asi on hirmus. Hirm tundmatu ees.
Meid on neli, aga me kardame sind.
Pole vaja.
Mul on hea meel seda kuulda.
Simon on ebaharilik subjekt.
Ta liigub transsi ja välja väga lihtsalt.
Aga...
tal on palju mõtteis.
Hirm. Vimm. Viha.
Miks ta su arvates seda tegi?
Ilmselt ahnus. - Kas ta jätab ahne mulje?
Kõik on ahned, varem või hiljem.
Simon tahtis seda maali, kogu lugu.
Endale?
Vaevalt, et kellelegi teisele.
Päris kindel selles, mis? - Palun, jäta.
Kas sa suudad seda?
Hüpnoteraapia mõjub.
Aga?
Ainult juhul, kui see on partnerlus.
Väga hea.
Leiutasu on 3% .
Sellest ei piisa.
Näed, mida ma silmas pidasin?
Asi pole rahas.
Mul peab olema rühmas võrdne staatus muidu ei pea Simon minust lugu.
Kui sa tahad mingit edu saavutada siis pead üle saama vajadusest
kogu aeg teistest üle olla, Franck.
Hüpnoteraapia on vahend, muutmaks soovimatut või düsfunktsionaalset käitumist.
Soovimatu käitumine Simoni puhul on unustamine.
Ta teeb seda meelega? - Mitte selles mõttes, Dominic.
Me hoiame saladusi paljude inimeste eest, aga ennekõike iseenda eest.
Ja me nimetame seda unustamiseks.
Nüüd, Simon,
tahan, et sa silmad suleksid.
Olgu-olgu.
Mõtle, et oled kodus.
Kodus tunned end kõige turvalisemalt.
Kõik on kontrolli all.
Tunned end värskena, reipalt.
Ja kui uksekell heliseb,
tunned tõelist entusiasmisööstu.
Saadetis Simon Newtonile.
Juba tulen.
Hei, härra postiljon. Suur aitäh.
Sa oled elevil,
aga sa püsid rahulikuna,
sest sa tead, et see pole mingi tavaline pakk.
Selle paki sees
on see mälestus, mida sa oled oodanud.
Sa tead, et kui sa selle avad,
siis leiad, mida sa tol päeval tegid
ning mida sa tegid selle maaliga. Aga nüüd
kiirustamata
teed sa selle lahti.
Sa ei kiirusta,
sest oli üsna suur samm juba niigi kaugele jõuda.
Aegamööda
et mitte sisu raputada
teed sa selle lahti.
Franck. Kas tohib? - Jah.
On kõik korras?
Kombes.
Kuidas sa nendega kohtusid?
Riz...
ma ostsin varem Rizi käest narkotsi.
Nii läkski. Asi oli selles, et ma vajasin raha.
Mille jaoks?
Mänguvõlg.
Ma olin... ma olen
sõltuvuses
hasartmängudest.
Olin sel alal päris osav.
Aga siiski mitte piisavalt hea.
Ja mitte piisavalt hea pole tegelikult üldse hea.
Mitte sel tasemel.
Ma püüdsin sellest loobuda. Katsetasin kõike, et vabaneda.
Pidanuks proovima hüpnoosi. - Seda küll.
Võib-olla järgmisel korral?
Tegin seda, mida kõik kehvad mängurid, laenasin juurde ja mängisin
üha kõrgematele panustele, lootuses, et mu õnn pöörduks.
Ja kui seda ei juhtunud,
sattusin paanikasse.
Paljudele inimestele
olen erinevaid teid pidi võlgu raha, mida mul pole.
Mida ei saagi kunagi olema.
See maal saabus meie juurde.
See kuradi maal. - Oled sa mängur. Simon?
Ma võin kihla vedada, ükskõik millise summa peale,
et ma müün selle sügisesel oksjonil rohkem kui 25 miljoni eest.
Naela.
Tean, et see kõlab jaburalt, töö seestpoolt, aga see tunduski vastusena.
Ma ei tundnud kriminaale, arvasin, et Riz tunneb. Tema tõigi mu siia.
Ta tegi mu Franckiga tuttavaks.
Franck kustutas mu võla vastutasuks maali eest.
Ma olen talle kõvasti sees.
Ja ma ei tea, mida ma tegema peaks.
Ta kardab, et kui meelde tuleb, siis te tapate ta ära.
See on totter. - On või?
Räägime tapmisest. Kas sa oled kedagi tapnud, Dominic?
Ei.
Jah, noh, Iraagis. Üksjagu, muidugi.
Aga see on suurtükivägi, kas pole? Sa ise ei näe, keda sa...
Nate.
Oled kedagi tapnud? - Määratle "tapmine".
Seepärast ta ennast ei avagi.
Ta käitumine pole düsfunktsionaalne, see on täiesti loogiline.
Puhas enesealahoid. Miks ta su arvates sind üleüldse pettis?
Mis ettepanek sul siis on? Kuidas paneme ta end turvalisemalt tundma?
Ideaalses maailmas tapaks ta teid kõiki.
Sellest piisaks, eks? - Ideaalses. - Tõenäoliselt.
Olgu. Aga oletagem, et me seda varianti siiski ei vali.
Mis siis?
Ta peab nägema teid nõrgana ja avatuna sellele, mida te kõige rohkem kardate.
Lollus. Seda juba ei juhtu.
Ta peab teadma, et te olete haavatavad. - Kui sa pakud seda, mida ma arvan...
Ma olen proff. Ma ei pane teid lavale. - Vastus on kindel "ei".
Järgime hääl, mida te kuulete, kuulub Simonile.
Ja ta ütleb sõna, mille ma olen teile ette valmistanud.
Kui ta selle sõna lausub, laskute teie oma isiklikku hirmude maailma,
kust ainult tema suudab teid tagasi tuua.
Maasikas.
Simon.
Simon, ütle seda!
Maasikas.
See oli uskumatu.
Oled normis?
Jah. Mis siis?
Ta ei tea.
Oi, vana, anna andeks.
Kas ma masseerin su selga?
Kuidas sa...?
Tead, ma olin varem...
ma olin, tead...
Niisiis...
...saime vist piisavalt, et meie poiss end turvaliselt tunneks.
Turvaliselt, et mäletada, kõike seda. - Ma arvan küll.
Nüüd liigume edasi. See mulle meeldib.
Varsti on maal meie käes.
Aga vana vaene Nate?
Kas ta kukub kokku iga kord, kui väikest marja mainitakse?
Ei. Kestev hüpnoosijärgne sugestioon on keerukam.
Keerukam, aga sa suudad seda, on nii?
Muidugi mitte kõigiga.
5% ? Paranda mind, kui eksin.
5% elanikkonnast?
Jah. Neid võib kirjeldada kui äärmiselt sugereeritavaid.
Vau, 5% .
Kes oleks osanud arvata?
Ja mida sa suudad neid tegema panna?
Lihtsalt küsin. Mind huvitab.
Olgu peale.
Vaatame, kui on õige isik,
kui saad sellise pihku, poed sisse
kui saad nad oma lummusesse
näed kõvasti vaeva, ei kiirusta
ja teed seda õigesti,
siis saad panna nad tahtma teha
peaaegu
mida tahes.
Maasikas.
Seal sa sa oledki, lahtise katusega autos
sõidad koos kauni noore naisega mööda Prantsusmaad.
Raadio mängib mingit ununenud lugu, päike kõrvetab teie päid soojas tuules
ja iga läbitud miil viib su mured üha kaugemale ja ammusemaks.
Varsti asendub päevalillepõld
madala majaga maakividest ja tellistest.
Tüdruku kleit, tema sääred
juhivad sind mööda koridori
suurde ruumi, mis on täis maale.
Caravaggio "Imetlus".
Cezanne.
Vermeeri "Kontsert".
Van Gogh.
Modigliani.
Manet. Degas.
Ja Rembrandt ise.
"Torm Galilei merel".
Need on kadunud maalid,
varastatud ja hävitatud,
aga nüüd kõik koos üle kontrollitud, väljaspool ohtu.
Ta võtab su käe ja juhib sind viimasesse tuppa.
Ja siinsamas,
selles maagilises turvalises paigas
tunned sa, et oled valmis.
Sa pistad käe sellesse pakki
ja võtad välja oma mälestuse.
Mälestuse sellest, mis tol päeval juhtus.
Mälestuse sellest, mida sa tegid.
Ja nüüd.
Väljaspool ohtu ja lõdvestununa
otsustad sa vaadata.
Sa otsustad mäletada.
50 000 naela.
Müüdud lapatsile 88.
Ma mäletan seda päeva.
Ma mäletan. Ma võtan maali.
Kannan seda enda ees.
Ma lõikan lõuendi lahti.
Ma peidan maali ära.
Ma jätkan. - Pea meeles, ükski kunstiteos pole väärt inimelu.
Väärt nõuanne. Püüan seda meeles pidada.
Vaata, kas ise suudaks.
Ma viskan tera ära.
Peame võtma kõige väärtuslikuma eseme või esemed, et panna need turvalisse...
Franck?! - Hoidke eemale.
Pane see maha.
Simon...
Ta kavatseb vaadata.
Ma ei saa seda lubada.
Ära tee.
Turvalisest kaugusest näed sa, et sind löödi.
Simon?!
Simon!
Aga sa vaatad siiski edasi.
Sa mäletad edasi.
See on endiselt minu käes.
Ärkan ja maal on endiselt minu käes.
Tõusen püsti, lähen välja. Seal on lärm.
Pean minema saama.
Ma ei saa siia jääda, mitte selle maaliga.
Tunnen, kuidas mu süda vibreerib.
Mu telefon vibreerib.
Ma vaatan seda.
Auto sõidab mu peaaegu surnuks.
Tema on autos.
Kes on?
Sina oled!
Jumal küll. Kas te jäite terveks?
Elizabeth? - Ma ei ole Elizabeth. Kas kutsun kiirabi?
Ma mäletan.
Ma mäletan kõike.
Kuulge, äkki viin teid haiglasse?
Jah.
Elizabeth?
Kas aitan turvavööga? - Miks sa mulle valetasid?
Mida? - Sa sundisid mind unustama.
See on tema käes.
Olgu, võib-olla peaksin kutsuma kiirabi.
Tee hõlmad lahti. Kes sulle helistas?
Vabandust. Kas laseksite minust lahti? - Ütle talle, kuhu sa selle jätsid!
Ma ei taha, et sa ära lähed.
Ära tee temast välja! - Unusta ta ära!
Tee hõlmad lahti!
Mida sa teha kavatsed selle kuradima maaliga?!
Sunni teda ütlema, kuhu ta selle pani. - Ütle meile, kuhu sa selle jätsid!
Simon, kas sa kuuled mind?
Jah, ma kuulen sind.
Hästi. Kas sa näed sinist ekraani?
Jah.
Ma näitan sulle pilte
ja me skännime su aju reaktsioone igale kujutisele.
Pildid jooksevad reas,
aga sa võid keskenduda mõnele kindlale.
Iga 10 sekundi järel kaob valimata pilt, kuni järele jääb üksainus.
Aga iga kord, kui sa sellele mõtled, saad sa elektrilöögi.
Mida rohkem sa seda valid, seda tugevam on laeng.
Kas sa saad aru?
Jah.
Tere.
Magasin diivanil. Olin su pärast mures.
Ma nägin und.
See polnud uni.
Mul on nii
väga kahju.
Mis on üks inimene, Franck?
Pole minu ala.
Kõik on korras.
Keegi on kinnisideeks ja on korras?
Ei.
Aga omada tundeid...
Jah.
See, mis me oleme,
on summa kõigest, mida oleme eales öelnud,
teinud ja tundnud
kõik koos ühes lõngas,
mida pidevalt ümber hinnatakse ja mäletatakse.
Selleks, et olla sina ise, pead sa end pidevalt mäletama.
See on täiskohaga töö, nii see käib.
Kui sa talle vastu pead lõid, lõhkusid sa selle lõnga.
Ta püüab seda parandada võltsmälestuste ja fantaasiatega.
On tühik, mida peab täitma, tema täidab selle minuga.
Ta on sinusse armunud?
Me nimetame seda ülekandmiseks.
Ma ei tea, mida öelda,
selle peale.
Olgu. Aga kus see maal on?
Sealsamas, kus kogu aeg. - Jah, aga nüüd oled sina probleemiks.
Jah.
Aga ma võin olla ka lahenduseks.
Kahtluse korral katseta traditsioonilisega.
Traditsioonilisega? Kuidas siis?
Kuidas sulle meeldiks minuga kuhugi välja minna?
Sa kavatsed temaga keppida, nii ongi või?
Nussid teda, et ta mäletama panna?
See pole konventsionaalne praktika, aga antud tingimustes...
Tule mulle kell 8 järele. - Kuhu sa minna tahaksid?
Sina valid. Mul ükskõik.
Kohvi on tulel.
Aga sa kannad mikrit. - Ära räägi lollusi.
Tagasi pole vaja. Tänud.
Mulle ei meeldi mõte sellest, et sa temaga omapead oled.
Ega see mullegi väga ei meeldi, Franck.
Kui sul on mingi muu viis, kuidas tema kinnisideega tegeleda,
siis tahaksin seda kuulda.
Tore, et lasin sul selle koha valida. See on kena.
On. Ma pole siin mõnda aega käinud.
Suur aitäh.
Mida sa soovitaksid? - Ma...
võtan tavaliselt prae, mis on vale.
Ma ei võta tavaliselt praadi. Ma...
pole siin kunagi varem käinud.
Simon. Sa vajad ravi.
Olen viimasel ajal kuidagi hajevil.
Kujutasin ette, et olen siin käinud.
Oleksin võinud vanduda, et olen selle kelneriga kohtunud.
Ja mis siis juhtub? - Annan talle, mida ta tahab
ja ta on mul peos.
Pärast seda annab ta mulle, mida ma tahan,
...mida meie tahame. - Niisama lihtsalt?
Ta ei saa tegelikult elektrilööke.
Ta ainult usub seda.
Siinsamas. Pidage siin vasakul kinni, tänan.
Siin ma elangi.
Kõik kombes?
Kõik on hästi. - Olgu. Kena õhtut.
On probleem. Ta on armukade.
Armukade?
Minu peale? Nii armas.
Seetõttu ta siis ei tahagi sinuga magada. - See on keeruline, aga nii ta ütles. Jah.
Ma ei tea, kust ta seda võtab. - Küsi endalt.
Sest nüüd on see minu süü? - Ma ei süüdista kedagi, Franck.
Alati süüdistad.
Seda ei saa teha selle või tolle asja pärast. Alati on midagi, aga eales pole sinu süü, jah?
"See on partnerlus, Franck."
"Ta peab mind respekteerima, Franck. Peame tekitama temas turvalise tunde."
"Peame näitama talle oma hirmu. Ideaalses maailmas tapaks ta meid kõiki."
Ideaalses maailmas, Elizabeth, hüpnotiseeriks sa selle kuti ära.
Tooksid mulle mu maali ja lõpetaks mu aja raiskamise.
Oota.
Jessas!
Kurat ja põrgu.
Simon, Nate siin. Me peame rääkima.
Tule üles.
Ma ei tohi mitte kunagi unustada, et sa oled kurjategija.
Sul oma poiss on?
Nüüd sa siis küsid?
Ei.
Olen vallaline.
Kuidas see võimalik on?
Ma olin suhtes,
ta oli vägivaldne,
enam suhet pole.
Kas sul ta aadressi on?
See on väga lahke, aga ei, tänan.
Sa peaks talle tagasi tegema.
Veidi vihaseks minema.
Olla vihane tähendab olla ohver.
Ma olen edasi liikunud.
See on ainus tõeline võit.
Miks sa siis seda teed?
Sest see on midagi teistsugust.
Kui peaksid tegelema ülekaalulisuse
ja paanikahoogudega,
siis näeksid selle asja võlu.
Kas ma võin sulle midagi öelda?
Pigem mitte.
Kui une-mati liiva silma puistab,
kes on siis seal?
Hei.
Kuule, ma...
ma...
kas sa...
Kas me võiks veel kohtuda?
Ma ei tahtnud öelda just seda,
aga tead küll...
Jah. Ma arvan küll.
Hästi.
Ole ettevaatlik.
Kujutis tuleb lähemale ja muutub selgemaks
ning sa jälgid seda, mida ta sinuga tegi.
Vaatad neid jõledusi, mida ta tegi.
Aga iga löögiga
mida sa jälgid enda pihta langemas
muutud sa otsusekindlamaks kui eales varem.
Sa tead, et see on võimalik,
muuta oma elu ja edasi minna.
Et sa ei lase sel ennast määratleda.
Sa ei lase sel mälestusel ennast murda
nii nagu see tegu sind murdis.
Simon?
Kõik osa su plaanist, jah? - Mis jutt see on?
Teie kaks. Plaanisite seda koos.
Saad selle kätte ja siis jätad mu maha. - Simon, palun rahune maha.
Kaua sa juba Francki kepid?
Kust see nüüd tuli? - See on tõsi, kas pole?
Sa tead, et ei ole. - Miks Nate millegi sellise kohta valetaks?
Sest ta tahab Francki välja lüüa. Ta tahab maali endale.
Ma ei usu sind, raisk! - Mida sa ei usu?
Et inimestes peitub ahnust? Kasva suureks!
Terve viimase nädala otsid ettekäändeid, et mind mitte puudutada
ja nüüd, kui hetk on käes, võtad appi mingi hullu fantaasia...
Oota.
Ma tean, mida sa tahad.
Ma pean midagi tegema.
Kuidas sa teadsid?
Sa ise ütlesid mulle.
Pane silmad kinni.
Simon.
Lõdvestu.
Sa tead nüüd, kus see on? - Võib-olla.
Oled talle juba öelnud?
Tahad rääkida? - Jah, oleks aeg.
Niisiis...
Simon,
oleme kõik siin. Kas räägid kõik ära?
Jah. - Hästi.
Jah, ma tõesti tahan. Ma...
Vabandust, olen veidi närvis.
Pole midagi, kõik on hästi.
Olgu. Kas tohib kasutada su...
Jah, palun, palun... - See võtab vaid hetke.
Kaua selleks kulub?
Korras. Ma käskisin tal oodata.
Ta valetab. Olen kindel, et valetab. - Parem oleks, kui ta seda ei teeks.
Kui selgubki, et valetab, siis lööme ta lihtsalt maha.
Pea kinni, me lööme ta maha igal juhul, kas pole nii?
Seda küll.
Persse!
Persse.
Halloo. - Mina siin.
Simon?
Kus sa oled? - Francki majas.
Jessas. Mida sa seal teed?
Elizabeth, nad tapavad mu ära. - Ei.
Sul oli õigus.
See oli neil algusest peale plaanis.
Kas sa ei saa aru, selleks ma selle maali peitma pidingi.
Simon, rahune maha.
Kus sa praegu oled? - Koridoris. Uksed on lukus.
Kõik uksed on lukus.
Mine üles Francki magamistuppa.
Seal on bassein
ja koridor.
Öökappi näed? - Jah.
Tõmba sahtel lahti.
Alumine.
On seal relv? - Jah.
Suudad sa seda kasutada? - Ma ei tea.
Pole kunagi varem kasutanud.
Kas ma kutsun politsei? - Ei, ei...
Ei, nii ongi parem.
Elizabeth?
Jah?
Ma pean sulle midagi ütlema.
Oled valmis?
Ma mäletan.
Ma mäletan, kuhu ma selle panin.
Sa ei pea mulle ütlema. - Ei, ei, pean küll.
Võib-olla ma ei näegi sind enam.
Ma pean sulle ütlema, kus see on.
Ütle nüüd.
See on punases Alfa Romeos Marble Archi maa-aluses parklas.
Ma armastan sind, Simon.
Ma armastan sind ka.
Palun, Simon.
Rahune maha, said kõigest valesti aru. Asjad pole nii nagu sa arvad.
Ta kasutab sind ära, Simon. Kasutab sind nagu meidki kasutas.
Ta on algusest peale sind ära kasutanud.
Elizabeth?
Kuhu ta siis läinud on? Ah?
Ära lase teda käest. Mitte pärast kõike seda.
Ma tean, Franck.
Tean, mida te minuga teha tahtsite.
Tema pani selle sulle sinna. See pole tõsi.
Ta ei tule enam tagasi. Kui ta selle kätte saab, siis ta kaob.
Kui ma sind tappa tahtsin, miks sa surnud pole?
Sest ta armastab mind! Ja mina teda!
Seda arvab ta sinust. See on minu relv. Tühi.
Ta võttis selle minu korterist.
Kuhu sa enda arust lähed?
Saan hakkama.
Niisiis... kes teab?
Tema teab. - Jätke ta rahule.
Ta leidis selle esimesel korral. Esimesel korral, kui mu juurde tuli.
Mäletad?
Arvasid, et leidsid vaid autovõtmed.
Aga sul on õigus, see on seal.
See on autos. - Lammutasin selle lahti. Pilti pole seal.
Ei, mitte tema autos. Teises autos.
Punases.
Kus see on? - Palun, ma võin näidata.
Ma võin näidata.
Pange ta riidesse.
Mine too ära. Ja võta ta kaasa.
Mis see on?
Sul veab, et veel kambas oled, Franck.
Mine ja too see ära.
Too see siia,
me hoiame tibil silma peal. Ma luban.
Ütle midagi.
Lubage nunnutada.
Ta ei anna kohe üldse alla, mis?
Mine ja too see ära, boss. Nagu öeldud, sul veab, et veel paadis oled.
Juua? - Jah. Terviseks, vana.
Franck.
Näed, mille ta mulle andis, Franck.
Seda arvab ta minust.
Jumal hoidku!
Halasta. Ma ei puutunud teda. - Pea kinni.
Persse!
Sa teadsid.
Sina...
sa teadsid
mis mulle meeldib,
eks ole?
Appi. Appi.
Olgu. - Trepist alla. Trepist alla!
Ei, ei, ei...
Palun?
Palun ära tee.
Ta saab meid aidata. Simon?
Palun.
Mine. - Olgu.
Väga tobe minust. Olin pikalt välismaal ja...
Olen ikka idikas.
Suur segadus, ma ei leia oma parkimispiletit, aga ma väga vajan seda autot.
1848 naela.
Seda viga ma enam ei tee.
Mitte siin.
Franck teab üht head kohta. Eks ole, Franck?
Sina juhid. Lase käia.
Sina ka. Istu taha.
Seo oma käsi rooli külge. Kõvasti.
Kõvemini. Niimoodi.
Ma tahaks teada, mis juhtus.
See on kõik mu peas, kas pole?
Midagi on peidus
minu sees.
Mis see on? - See on mälestus.
Mälestus?
Allasurutud?
Jah. - Simon,
võib-olla on asju, mida oleks parem mitte mäletada.
Ära tee!
Franck, sa oled elus minu loal, aga ma võin ka meelt muuta.
Mul on vaba tahe.
Kas pole? - Jah, jah.
Kas pole?! - Jah.
Olgu siis pealegi.
Vaatame siis järele, kas ikka on.
Vii mind selle juurde.
Nii...
poolteist aastat varem.
Tahad loobuda hasartmängudest. Kõik.
Kõik mängu.
Valid välja juhusliku hüpnoterapeudi.
Ja sa lähed temaga kohtuma.
Simon Newton. - Suur tänu.
Tere.
Ma olen Elizabeth Lamb. - Tere.
Meeldiv tutvuda. - Simon Newton. Tere.
Võtke istet. - Suur tänu.
Millest te sooviksite rääkida?
Mul on tagasihoidlik probleem, neti-kasiinod.
Mul on veel piisavalt raha, et maksta õhtusöögi ja muu eest.
Te saate hästi läbi. Tekib kohene klapp.
Ja ravi algab.
Aga sul on tõsine sõltuvus
ja on vaja mitmeid sessioone.
Terviseks. Peaks seda alkoholiga tegema.
Sa muutud terapeudiga lähedaseks.
Ma igatsen su järele, kui sa siin pole.
Liiga lähedaseks.
Ja nii te alustategi suhet.
Tugevalt seksuaalset suhet.
Püsi seal.
Ta teab, et see on vale.
Ta ei tohiks seda teha, mitte kliendiga. Aga teeb ikka.
Kui vaatad Sixtuse kabelit, siis on kuhjaga ihu, aga karvu mitte.
Karvad meenutavad meile meie bioloogiat.
Päritolu.
Aga ilma karvadeta on täiuslikkus, rikkumatu.
Kunst liikus edasi, nagu peabki. Aga tegelikult oli see kõik Goya süü.
"Alasti Maaja".
Pärast seda olid alati karvad. Jah, seesama daam.
Nüüdiskunst. Ei mingit täiuslikkust enam.
Hei.
Olgu, saan aru.
Ta teeb su heaks mida iganes.
Sa armud
teatavasse täiuslikkusesse.
Sellisesse, mis sulle meeldib.
Oled elevant? - Ei, ma pole elevant.
See on Goya. "Nõiad õhus", millest ma sulle räägin.
Aga siis muutud sa omastavaks.
Kahtlustavaks. Päeval ja ööl
kardad, et sa kaotad ta. See piinab sind.
Ja sa muutud armukadedaks.
Kellele sa sõnumit saadad? - Vabandust, tööasjad.
Sa hakkad uskuma, et sõltud temast.
Et ilma temata sa sureks.
Hakkad teda vihkama samavõrd, kui sa teda armastad.
Ja siis, ühel õhtul
kui oled süüdistanud teda teise mehe vaatamises
Hoia suu kinni!
Võta õige istet. Kas nad pole mitte kena paar?
Nüüd saad rahulikult teda vaadata. Nuuma aga oma kuradima silmi!
Elizabeth. - Ei, ma lahkun. Lähen ära.
Ta teab, et ta peab välja pääsema.
Ta peab suhte katkestama, aga sa ei lase tal minna.
Sa oled järjekindel.
Palud vabandust. Kirjutad pikki kirju, lubades, et enam iial nii ei tee.
Sa nutad, sa helistad.
Tal on hirm.
Ma pean sinuga 2 minutit rääkima.
Nüüd juba tõsiselt hirm. - Palun lase mind sisse.
Ja ta teab, et kui see jätkub,
saab olla vaid üks lõpplahendus.
Tere. Kuidas läheb?
Lase mul vabandada, tahan, et sa vabanduse vastu võtaks.
Tahan näha seda sinu silmis ja siis jätan su rahule. Ma luban.
Lõpuks ta teab, et sa tapad ta veel ära.
Palun lõpeta! Simon, sa teed mulle haiget!
Kõik on korras. - Ei ole korras.
Politseid see ei huvita.
Juristid soovitavad tal nime muuta, riigist välja kolida,
aga ta ei kavatse seda teha.
Temast ei saa kahekordset ohvrit.
Selle asemel haarab ta ise ohjad.
Ta väärastab teraapiat
mille jätkamist sa oled nõudnud.
Simon, need pole hasartmängud, mida sa unustada tahad.
See olen mina.
Sa tahad unustada mind.
Sa panid mu unustama?
Ta paneb su tahtma teda unustada.
Sa unustad mu.
Sa unustad meid.
Tunned end nii palju rahulikumalt.
Palju vabamana.
Lahku.
Ja jupphaaval, päev päevalt
nädalast nädalasse sa unustadki.
Helistad harvemini.
Kirg kahaneb.
Hilined teraapiasse.
Kuni ühel päeval ei tulegi enam.
Viimaks oled sa mälestuse minust alla surunud.
Aga sina teadsid.
Teadsid, et ma tulen tagasi.
ühel päeval.
Su mälu pole hävitatud.
See on puuris luku taga.
Ja kui on piisavalt jõudu,
piisavalt vägivalda,
siis see võib luku murda.
See tuleb tagasi, mälu.
Mitte täielikult.
Mitte tervikuna, aga piisavalt, et tekitada
sinus tunne, et sind on petetud.
Piisavalt, et sind vihale ajada.
Franck!
Milline ta välja nägi?
Nagu sina.
Jumal, kas jäite terveks?
Elizabeth.
Ei, ma ei ole Elizabeth. Kas ma kutsun kiirabi?
Ma mäletan.
Ma mäletan kõike.
Äkki ma viiks teid haiglasse?
Mälu tuleb tagasi...
Sobib?
Kas ma aitan turvavööga?
Miks sa mulle valetasid?
Mida? - Sa sundisid mind unustama.
Olgu, võib-olla ma ikka kutsun teile kiirabi.
Palun laske mind lahti.
Ma ei taha, et sa ära läheks.
Ma ei taha, et sa ära lähed.
Ja siis...
Mul on kahju, aga kes iganes see Elizabeth on, see pole mina.
Mõned kuud hiljem tulid sa tagasi.
Hr. Maxwell?
See...
see olen mina.
Kas midagi on halvasti?
Muidugi mitte.
Ma olen Elizabeth... Lamb.
Tulite, et leida oma autovõtmed. Need on siinsamas.
Stopp.
Kas annad võtmed tema kätte, Franck?
See on taga.
Kas see on seal, Elizabeth?
Elizabeth, kas see on seal?!
Mul on kahju.
Ma ei taha seda.
Ma ei teagi, et ma seda tegin.
Võib-olla räägid sellest mulle millalgi.
Ei!
Ei.
Ei, ei, ei...
Simon, sa ei pea seda tegema.
Ma tahan unustada, et sa seda tegid.
Ei.
Palun!
TOO SEE MINU KÄTTE
Too see minu kätte.
Lõpeta, palun!
On sinuga kõik korras?
Ei!
Hei!
Kas ma räägin sulle midagi?
Pigem mitte.
Pakk Le Pere'ile.
Tänan.
Tere, Franck.
See näeb hea välja,
kas sulle ei tundu?
Seinal rippumas.
Arvasin, et see paneks mind liigselt tema peale mõtlema,
aga ma mõtlen hoopis sinule.
Tahad, et ma selle tagasi saadaks, eks?
Või maha müüks
ja jagaks raha ära.
Aga...
sa ju tead, et ma ei saa seda teha.
Mitte, kui see mulle nii palju tähendab.
Kui olen selle nimel nii palju vaeva näinud.
Simon, sa unustad mu.
Sa unustad meid.
Kui sa oled ka unustanud selle, keda sa armastad,
jätkad sa ikkagi hasartmänge,
valetamist, petmist,
ja varastamist.
Müüdud!
Varastad talle ühe maali.
Simon, maal
naisele, kellele sa haiget tegid.
Naisele, kelle sa maha jätsid.
TOO SEE MINU KÄTTE
Ühel päeval leiad sa mu ehk üles.
Ma loodan, et leiad.
Aga kui seda kõike on liiga palju
kui soovid, et me poleks kohtunudki,
et seda poleks eales juhtunud,
siis ma võin selle ära kustutada.
Sa pead vaid ekraani puudutama.
Vajuta siia
Transs
ja kuula mu häält.
Valik on sinu.
Kas sa tahad mäletada... või...
soovid hoopis unustada?